לשכת היועץ המשפטי לממשלה

     ירושלים, ‏י"ג אלול תשס"ד
											     30 אוגוסט 2004

     מספרנו : 2004-0004-14413
							             (בתשובה נא לציין מספרנו)

	

לכבוד						לכבוד
עו"ד מיבי מוזר					עו"ד יעקב וינרוט
רחוב הנמל 40					רחוב הוברמן 10
תל-אביב 61002  					תל-אביב 64075

					
שלום רב,

הנדון:  ע.א. 7759/01 הוצאת עיתון "הארץ" - "פרשת נתניהו-עמדי"

א.	בפסק-דינו של בית המשפט העליון בענין שבנדון, מיום 1.6.04, נקבע, כי על היועץ המשפטי לממשלה לפרסם בתוך תשעים ימים מיום מתן פסק הדין "השלמה לחוות דעת קודמו, מיום 27.9.00, בגדרה יפרט, בתמצית אך באורח ממצה, את הנימוקים שעליהם סמכה פרקליטת המדינה את עמדתה, כי יש מקום להעמיד לדין את מר וגברת נתניהו בעבירה של נסיון לקבל דבר במרמה, ואת מר נתניהו -  גם בעבירה מרמה והפרת אמונים" [ע"א 7759/01 הוצאת עיתון הארץ בע"מ נ' משרד המשפטים ואח'].

ב.	בסעיף 4 לפסק הדין האמור, הוזכר, כי ביום 16.2.03 התבקשה על ידי ההרכב המקורי שדן בתיק, התייחסות היועץ המשפטי לממשלה דאז להצעת בית המשפט, לפיה תפורסם השלמה לאמור בפסקה 9 לחוות הדעת מיום 27.9.00, בה יובאו בתמצית אך באורח ממצה, הנימוקים עליהם סמכה פרקליטת המדינה את עמדתה. במסגרת דיונים פנימיים שהתנהלו בשעתו במשרדנו בעקבות הצעה זו [אשר בסופו של דבר לא נתקבלה על ידינו], הוכנה במרץ 2003, על ידי פרקליטת המדינה דאז, טיוטה הכוללת את תמצית חוות דעתה ב"פרשת נתניהו-עמדי". 

	כן הוכנה על ידי היועץ המשפטי לממשלה דאז, כהשלמה לתמצית זו, טיוטה הכוללת את עיקרי הטעמים לעמדתו, בנקודות שבהן דובר בתמצית חוות דעתה של פרקליטת המדינה.

ג.	בהתאם לפסק דינו של בית המשפט, נביא איפוא להלן, כלשונה, את התמצית שהוכנה בשעתו על ידי פרקליטת המדינה דאז. כן נביא, כלשונם, את עיקרי הטעמים לעמדתו של היועץ המשפטי לממשלה דאז, כפי שהוכנו בשעתו על ידיו כהשלמה לתמצית חוות דעת פרקליטת המדינה.

ד.	להלן תמצית הממצה את נימוקי חוות דעת פרקליטת המדינה ב"פרשת נתניהו-עמדי", כפי שהוכנה בשעתו על ידי פרקליטת המדינה דאז:

	"כאמור בסעיף 9 להחלטת היועץ המשפטי לממשלה, במהלך הדיונים עם הפרקליטות היתה הסכמה בין כל המשתתפים לגבי חלק מהנושאים, ובנושאים אחרים היו חילוקי דעות באשר להחלטה הסופית שיש לקבל. 

פרקליטת המדינה סברה שאין להעמיד את נתניהו לדין בגין קבלת שוחד כהמלצת המשטרה, אך סברה שיש מקום להעמידו לדין בעבירה של ניסיון לקבל דבר במרמה ובעבירה של מרמה והפרת אמונים.

אשר לעבירה של נסיון לקבלת דבר במרמה – עמדי ביצע עבור בני הזוג נתניהו עבודות פרטיות ושירותים, וזאת ללא שקיבל עבורם תשלום, במשך שנים. בשנת 1998 הגיש עמדי חשבון למשרד ראש ממשלה, הכולל את העבודות הפרטיות שביצע במשך השנים עבור משפחת נתניהו. חשבון זה נחזה כאילו הוא כולל רק עבודות שבוצעו לאחר בחירתו של נתניהו לתפקיד ראש הממשלה, אולם כלל בפועל עבודות שביצע עמדי עבור בני הזוג נתניהו באופן פרטי בטרם בחירתו של נתניהו לתפקידו. עבודות אלה "הוחלקו" לחשבון, כהודאת עמדי, על ידי רישום תאריכים כוזבים. במעשה זה ניסה עמדי, לדבריו בהפנית גב' נתניהו, לקבל ממשרד ראש הממשלה תשלום כספים, תמורת עבודות פרטיות שביצע עבור בני הזוג נתניהו טרם בחירתו של נתניהו לתפקיד; וזאת בשל כשלונו לקבל ממשפחת נתניהו תמורה, שאף לגרסתם היה זכאי לה, עבור עבודתו.
	פרקליטת המדינה סברה כי על-בסיס חומר הראיות הקיים ניתן להוכיח שנתניהו ידע הן על ביצוע העבודות על ידי עמדי, הן על קיומו של החוב הפרטי בגין עבודות אלה שביצע עבור בני הזוג נתניהו במשך שנים, בשווי עשרות אלפי שקלים.

	על פי הראיות, החשבון המופקע, בסך 440,000 ש"ח, שהגיש עמדי למשרד ראש הממשלה בעצת אשת ראש הממשלה, טופל באינטנסיביות על ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה ואחרים, בידיעתו של נתניהו.

	הידיעה שעמדי מגיש חשבון עתק למשרד ראש הממשלה ובכך מנסה להביא לתשלום החוב הפרטי של משפחת נתניהו מקופת משרד ראש הממשלה, והתנהגותו של נתניהו, שלא העמיד איש על כך שיש להפריד בין החשבון הפרטי והחשבון בתפקיד, (שכלל שתי הובלות בלבד), עולות בקנה אחד עם האינטרס הישיר שלו שהחשבון, הטומן בחובו את חובה הפרטי של משפחת נתניהו, יטופל על ידי משרד ראש הממשלה. שתיקתו והתנהגותו של נתניהו היוו בפועל אישור להמשך ה"התרוצצות" להסדרת התשלום ע"י עובדי משרד ראש הממשלה.

	המסקנה המתבקשת היא שנעשה כאן לכאורה ניסיון לקבל כספי צבור במרמה.

	המנעותו של נתניהו מלגלות לעוסקים בנושא משרד ראש הממשלה את חובו הפרטי לעמדי, ומלנקוט פעולות שיבטיחו הפרדה בין החוב והחשבון, איפשרה טיפול ממושך במשרד ראש הממשלה בנסיונות לשלם חשבון כוזב, תוך ידיעה או עצימת עיניים מצד נתניהו, שמדובר בחשבון הכולל את חובו הפרטי, מהווה, לכאורה, שותפות למעשה המרמה של עמדי כלפי משרד ראש הממשלה. 

אשר לעבירת הפרת האמונים - מהראיות עלה כי גם בזמן שנתניהו היה ראש הממשלה, ביצע עמדי עבורו עבודות פרטיות ולא קיבל תשלום עבורן. דרישותיו לתשלום נענו התחמקויות ואמירות לא ברורות כגון "יהיה בסדר". פרקליטת המדינה סברה כי הצטברותם של המעשים העולים מהראיות: תחילה הניצול המתמשך של עמדי באמצעות מעמדו הציבורי של נתניהו, תוך פיזור הבטחות ריקות ש"יהיה בסדר" ורמזים שעמדי יצא נשכר בסופו של דבר, רמזים שיכול היה לפזר כאיש ציבור, ובכך "לקנות את שתיקתו" של עמדי, וכן ההמנעות מעשיית מעשה שיביא לבירור משמעותו של החשבון שהגיש עמדי, תוך שנתניהו נמצא במצב של ניגוד עניינים חריף בקשר לכך, ממלאים אחר יסוד ה"שחיתות" ועולים, לכאורה, כדי עבירה פלילית של מרמה והפרת אמונים." 

ה.	להלן עיקרי הטעמים לעמדתו של היועץ המשפטי לממשלה דאז - כפי שהוכנו על ידיו בשעתו - בנקודות שבהן דובר בתמצית חוות הדעת של פרקליטת המדינה:

"1. 	חוות הדעת הסופית של היועץ המשפטי לממשלה נדרשה לקשיים ראייתיים הנובעים מהעדרן של ראיות (להבדיל ממשקלן) שיגבשו אישום בעל סיכוי סביר, כשההכרח הוא להיכנס לפרטים ראייתיים ולהוכיחם, להבדיל מתמונה כוללת של חשדות ותחושות. חוות הדעת פורסמה ברבים.

2. 	באשר לעבירה של ניסיון לקבל דבר במרמה, הראיות הפרטניות שחסרו, ואלה הקשיים שהוצבע עליהם, היו לכך שמר נתניהו אישית, חרף חשדות, היה מודע לאפשרות שהחשבון שהונח לפתח כלל גם עבודות פרטיות, וכן שהמדובר בסכום "מנופח". יתר על כן, מר נתניהו טען בפני אנשיו, שהביאו את החשבון לידיעתו, כי החשבון מופרז ואין לשלמו כמות שהוא והפנה את עוזריו לגב' נתניהו לשם בדיקת החשבון, דבר שנעשה. לא היו ראיות בשאלה מה ידע על טיפולו של מנכ"ל משרדו דאז. לא היתה אפוא, לדעת פרקליטות המחוז ולדעת היועץ המשפטי לממשלה אפשרות לבסס ולו לכאורה תמונה ראייתית שיש בה סיכוי להרשעה.

3. 	באשר להפרת אמונים, מעבר לקשיים המוכרים במישור המשפטי לגבי עבירה זו, העולה לא אחת ולא שתיים מחדש בפסיקת בתי המשפט, כולל בית המשפט העליון, היה קושי ראייתי של ממש להוכיח את מודעותו של מר נתניהו לכך שנעשה מעשה מרמה בחשבון שהוגש, וכן פרטים נוספים במכלול הראייתי. כתוצאה, לא היה סיכוי להוכיח מרכיבים אלה בראיות, להבדיל מתחושות, ומקל וחומר לגבי היסוד הנפשי. הראיות לימדו על אפשרות סבירה לפיה בחר מר עמדי לתת, ממניעים משלו שתוארו בהחלטה, שירותים למשפחת נתניהו בשל מעמדה ולא במסגרת מילוי תפקידו של מר נתניהו. [כפי שדורש סעיף האישום הרלוונטי]. 

לפיכך היה נראה לפרקליטות המחוז וליועץ המשפטי לממשלה כודאי כמעט, שהתביעה לא תוכל להביא להרשעה, וזאת בשל העדרן של ראיות חיוניות (ועוד לפני הערכת משקלן, כאמור)."

   בכבוד רב,

	       רז נזרי, עו"ד
                 עוזר ראשי ליועץ המשפטי לממשלה

העתק:  פרקליט המדינה
             משנה ליועץ המשפטי לממשלה (ייעוץ)
	          מנהלת מחלקת הבג"צים
             פרקליט מחוז ירושלים
             גב' דנה בריקסמן, סגנית בכירה א' לפרקליט מדינה