א /05___________

	בבית המשפט השלום
בתל אביב – יפו	

התובעים	1. אמיר גנס  ת"ז 027328137

2. א.ג. ניו אפרוצ' בע"מ  ח"פ 513575308

שניהם מרחוב ינובסקי 1, ראשון לציון
טל. 03.9411579   
	בעניין שבין:	
	
- נ ג ד - 
		
הנתבעים	1. שי לי שפיגלמן   

מרחוב התיכון 25 סביון

2. מני פאר   

באמצעות חברת שידורי קשת בע"מ
רחוב ראול ולנברג 12, רמת החייל
תל אביב 61580
טל': 03.7676000   פקס: 03.7676007
 		
	לשון הרע	מהות התביעה:	
			
	100,000 ש"ח	סכום התביעה:	

כתב תביעה

א. הצדדים

1.	אמיר גנס (להלן: "התובע 1") הוא בעלים ומנהל של חברת א.ג. ניו אפרוצ' בע"מ (להלן: "התובעת 2"), שעיסוקה הוא פרסום ושיווק שירותים ומוצרים באינטרנט ובאמצעות דואר אלקטרוני.

2.	הנתבעת 1, גב' שי לי (או שירלי) שפיגלמן (להלן: "הנתבעת 1") משמשת כיועצת משפטית בחברת מיקרוסופט ישראל בע"מ (להלן: "מיקרוסופט"), ומשמשת אשת יחסי הציבור לעת מצוא מטעם חברת מיקרוסופט בכלי התקשורת השונים.

3.	הנתבע 2, מר מני פאר (להלן: "הנתבע 2") הוא בדרן, עיתונאי, מנחה, מגיש ושחקן לעת מצוא בסרטי בורקס ישראלים, בהם חסמב"ה וסלומוניקו. הנתבע 2 הוא איש טלוויזיה ותיק, העובד כיום בחברת שידורי קשת בע"מ, אחת מזכייניות השידור של ערוץ 2, המחויבת לפעול על פי חוק הרשות השניה לטלוויזיה ולרדיו, התש"ן 1990.

ב. עובדות התביעה

ב1. לשון הרע בטלוויזיה (ערוץ 2)

4.	ביום 22/02/2005 הגישה חברת מיקרוסופט העולמית ביחד עם חברת מיקרוסופט ישראל וחברת אם.אס.אן (MSN) ישראל בע"מ, תביעה נגד התובעים בתביעה זו, בגין "משלוח דואר זבל (ספאם)" ובגין פרסום לשון הרע (ת"א 1262/05, מחוזי תל אביב, מיקרוסופט ואח' נגד אמיר גנס ואח', תיק בהליכים).

5.	התביעה לעיל של חברת מיקרוסופט וחברות הבנות שלה, הוגשה באמצעות משרד עורכי דין רון גזית, רוטנברג ושות' (משד' רוטשילד 46 תל אביב), המייצג בין השאר בבתי המשפט גם את חברת שידורי קשת בע"מ, המשדרת בטלוויזיה בערוץ 2. שיתוף פעולה משפטי סמוי זה יוצר לעיתים שידורי טלוויזיה מגמתיים ואינטרסנטיים שהקהל השבוי אינו מודע למהותם המסחרית בשל אי גילוי נאות מצד הזכיין המשדר, כפי שיובהר להלן.

6.	ביום 27/02/2005 בשעה 8:49 בבוקר, שודרה בטלוויזיה תוכנית הבוקר של שידורי קשת בע"מ. את התוכנית הנחה הנתבע 2. באותה שעה אירח הנתבע 2 את הנתבעת 1, ודן עמה על פעילותה של חברת מיקרוסופט.

7.	באמצע השיחה ששודרה בשידור חי בטלוויזיה בערוץ ציבורי, דנו הנתבעת 1 והנתבע 2 בקשר לתביעה שהגישה חברת מיקרוסופט נגד התובעים. הנתבע 2 לא בחל במילים קשות נגד התובעים ובפרט נגד תובע 1, וכינה אותו לעיני כל "חולירה" ו"זבל". נתבעת 1 היא עורכת דין, ומחויבת לכללי אתיקה מסוימים של לשכת עורכי הדין, לא טרחה להעיר לנתבע 2 על הביטוי הבוטה, אלא אף עודדה אותו תוך הסכמה למילים הבוטות ששודרו.

8.	וכך נשמעה השיחה בין הנתבעת 1 לנתבע 2:

מני פאר (הנתבע 2): "עכשיו, בלי קשר ליום טוב, אפרת, אני רוצה לומר משהו לחברה שלא נגיד את שמה, כי כבר שירלי אמרה את זה יותר מדי פעמים, עושה יום טוב לכולנו, לכולנו, משהו שנוגע לכולם.
אתם הולכים להגיש, או כבר הגשתם, תביעה משפטית נגד חולירה אחד ששולח דואר זבל".

שירלי שפיגלמן (הנתבעת 1): "לא יכולת..."

מני פאר: הוא זבל.

שירלי שפיגלמן: לא יכולת להגדיר את זה יותר טוב.

מני פאר: מה, מה עושים, איך?
...
מני פאר: נגד מי?

שירלי שפיגלמן: נגד אמיר גנס...
…
מני פאר: תודיעי עכשיו שמיקרוסופט יתרמו את זה, אמרתי את זה, השם שלכם עוד פעם, עשרה אחוז ממה שהם יקבלו מהאיש זבל הזה, איש זבל, …

נספח "א":  עותק מתמליל השיחה מצורף לכתב התביעה ומסומן "א".

9.	הדברים המצוטטים לעיל נועדו להשפיל את התובעים ובעיקר את התובע 1 בעיני הבריות, ולעשותו מטרה לשנאה, לבוז או ללעג מצדם, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע, התשכ"ה 1965 (להלן: "חוק איסור לשון הרע").

10.	הדברים הקשים של הנתבעים בשידור טלוויזיה ציבורי, נועדו לבזות את התובע בשל פעולותיו העסקיות המהוות תחרות עסקית עם חברת מיקרוסופט, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

11.	הדברים הקשים של הנתבעים בשידור טלוויזיה ציבורי נועדו לפגוע בתובע 1 במשרתו, בעסקו ובעסקה של התובעת 2, במשלח ידם ובמקצועם, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

12.	על הנתבע 2, כעובד בזכיינית המחויבת לכללי הרשות השניה, חל סעיף 5 לכללי הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו (אתיקה בשידורי טלויזיה ורדיו) תשנ"ד 1994 (להלן: "כללי האתיקה") הקובע:

5. אי משוא פנים
(א) לא יעשה בעל זכיון שימוש לרעה במעמדו, בתפקידו או בכוחו לשדר או להימנע מלשדר.

(ב) מבלי לגרוע מהאמור בסעיף קטן (א), יקפיד בעל זכיון שלא יהיה בשידוריו כדי לקדם, במישרין או בעקיפין, את ענינם האישי, הכלכלי או הציבורי, שלו או של מנהל או בעל ענין בו, למעט אם קידום ענין כאמור הינו תוצאה נלווית הכרחית לשידור המשודר שלא מתוך מטרה לגרום לקידום כאמור.

13.	על הנתבע 2, כעובד ברשות השניה, חל סעיף 6 לכללי האתיקה הקובע:

6. אוביקטיביות בשידור
בעל זכיון יבחין בשידוריו הבחנה ברורה בין דיווח עובדתי לבין הבעת דעה, פרשנות או ניתוח של מידע.

14.	על הנתבע 2, כעובד ברשות השניה, חל גם סעיף 11 לכללי האתיקה הקובע:

11. פגיעה בשם הטוב או בפרטיות
לא ישדר בעל זכיון משדר באופן שיש בו כדי לפגוע בשמו הטוב או בפרטיותו של אדם ללא הסכמתו אלא אם כן קיים ענין ציבורי בכך, במידה המתחייבת ובכפוף להוראות כל דין.

15.	ביום 22 מרץ 2005 נשלח מכתב אל הנתבע 2 על מנת שיתנצל במכתב תוך 30 יום. הנתבע 2 בחר להתעלם מהמכתב ולא להשיב על תוכנו.

נספח "ב":  עותק מהמכתב אל הנתבע 2 מצורף לכתב התביעה ומסומן "ב".

16.	מכתב נוסף נשלח גם אל הנתבעת 1 ובו בקשות נוספות להתנצלות בגין פרסומים אחרים שעשתה הנתבעת 1 בכלי התקשורת האחרים, כפי שיפורט בהמשך כתב תביעה זה (ראו גם נספח ז'). 

17.	לנתבעת 1 עומדת אחריות של משתפת ומשדלת לדברי לשון הרע הנ"ל, לפי סעיף 12 לפקודת הנזיקין [נוסח חדש], התשכ"ח 1968.

18.	פנייה נוספת נעשה למועצת רשות השנייה ביום 15/03/2005 נגד הנתבע 2, אך הרשות השניה טרם השיבה למכתב במלואו וכפי שזה נראה, היא בחרה להתעלם מהמכתב תוך הפטרה כי "העניין בטיפול", ו"זה עלול לקחת כחודש וחצי". מספר התלונה שנרשם אצל הרשות השניה: 7561. מאז עברו חלפו להם חודשיים ימים…

נספח "ג":  עותק מהמכתב אל הרשות השניה מצורף לכתב התביעה ומסומן "ג".
נספח "ד":  עותק ממכתב התשובה של הרשות השניה מצורף ומסומן "ד".

ב2. לשון הרע באתר האינטרנט של מעריב NRG

19.	ביום 22/02/2005 ניהלה הנתבעת 1 מסע הסתה בכלי התקשורת נגד הנתבעים ובפרט נגד התובע 1. בתשובות לשאלות שנשאלה הנתבעת 1, היא קבעה ללא בסיס כי התובע 1 הוא עבריין פלילי ומפר חוק, זאת למרות שלא ידעה לנקוב על איזה חוק ישראלי עברו התובעים.

20.	בתשובה לשאלת כתב מעריב NRG, עידו קינן, השיבה הנתבעת 1:

שאלה (של כתב מעריב): מאיפה הבטחון הזה? בארץ אין חוק נגד ספאם?
תשובה (של הנתבעת 1): "מיקרוסופט העולמית היתה מעורבת בלמעלה מ 120 תביעות נגד ספאמרים בעולם, חלקן הגדול במדינות שאין בהן חוק נגד ספאם. שליחת ספאם היא עבירה, אם זה נזיקין, אם זה פגיעה בפרטיות ואם זה דברים אחרים. המטרה של החקיקה היא להסדיר את הנושא הזה, זה שאין חוק לא אומר שזה חוקי. החוק פשוט מקל על התביעה, כי הוכחת הנזק לא פשוטה פה. בארץ יש נכונות אמיתית לעשות חקיקה בנושא. הנושא צריך להיפתר, זה שיש לאקונה לא אומר שאנשים יכולים לעשות מה שהם רוצים".

21.	הכתבה המדוברת פורסמה באינטרנט בקישור הבא: 
	https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/10/ART/873/870.html

נספח "ה":  עותק מהכתבה מצורף לכתב התביעה ומסומן "ה".

22.	דבריה לעיל של הנתבעת 1 נועדו להשפיל את התובעים ובעיקר את התובע 1 בעיני הבריות, ולעשותו מטרה לשנאה, לבוז או ללעג מצדם, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

23.	הדברים הקשים של הנתבעת 1 בכתבת אינטרנט הפתוחה לעיני כל, נועדו לבזות את התובע בשל פעולותיו העסקיות המהוות תחרות עסקית עם חברת מיקרוסופט, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

24.	הדברים הקשים של הנתבעת 1 נועדו לפגוע בתובע 1 במשרתו, בעסקו ובעסקה של התובעת 2, במשלח ידם ובמקצועם, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

ב3. לשון הרע באתר האינטרנט של ידיעות אחרונות YNET

25.	ביום למחרת, 23/02/2005,  המשיכה הנתבעת 1 במסע ההסתה שלה בכלי התקשורת נגד התובעים ובפרט נגד התובע 1. בתשובות לשאלות שנשאלה הנתבעת 1 עת התארחה בקבוצות הדיון והפורומים של אתר YNET, היא קבעה ללא בסיס משפטי כי התובע 1 הוא עבריין פלילי ומפר חוק. 

26.	דבריה של הנתבעת 1 פורסמו באתר YNET בקישור הבא: 
	http://www.ynet.co.il/home/1,7340,L-1935,00.html

27.	דבריה של הנתבעת 1 מתפרסמים כיום באתר YNET בקישור הבא: 
	http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-875-17975,00.html

28.	בתשובה לשאלת גולש באתר YNET, הנושאת את התאריך 23/02 ואת השעה 12:13, השיבה הנתבעת 1:

"כוונתי היתה שהעובדה שאין חוק ספציפי לא אומר שמהלכיו של גנץ (התובע 1, הטעות במקור) לא עוברים על חוקים אחרים כגון: חוק הגנת הפרטיות, חוק התקשורת, חוק עוולות מסחריות ועוד חוקים נוספים"

29.	בתגובת הנתבעת 1, הנושאת את התאריך 23/02 ואת השעה 11:44, השיבה הנתבעת 1:

"העובדה שאין חוק נגד ספאם לא עושה את זה לחוקי. מטרת הצעות החוק הקיימות הן להסדיר את הנושא ולהקל על האכיפה. אמיר גנז (התובע 1, הטעות במקור) וחברתו (התובעת 2) עוברים במעשיהם על חוקים רבים ביניהם: חוק הגנת הפרטיות, חוק התקשורת, חוק עוולות מסחריות ועוד"

נספח "ו":  עותק מדבריה של הנתבעת 1 מצורף לכתב התביעה ומסומן "ו".

30.	ייאמר ויודגש מיד כי התובע 1 והתובעת 2 אינם עוברים על חוקי מדינת ישראל, בהם חוק הגנת הפרטיות, חוק התקשורת (בזק ושידורים), חוק עוולות מסחריות, או כל חוק ישראלי אחר קיים. הניסיון להציג את התובעים כעבריינים, הוא ניסיון שנועד לפגוע בתובעים, ולהפיץ דיבתם רעה.

31.	יותר מכך: בשאילתא שהופנה למשטרת ישראל בנושא דואר אלקטרוני פרסומי ("דואר זבל" בלשון העם), ובירור האם פעילות זאת היא פעילות עבריינית,  הודיעה משטרת ישראל ברבים באתר האינטרנט שלה (www.police.gov.il), כי משלוח "דואר זבל" אינו מהווה עבירה פלילית לפי חוקי מדינת ישראל.

32.	וכך פורסם ביום 14 אפריל 2004 באתר האינטרנט של משטרת ישראל תחת הכותרת "חקירות עבירות מחשב":

משטרת ישראל אינה מטפלת בהפצת דואר זבל (SPAM), הואיל וכיום אין זו עבירה פלילית. רק אם דואר זבל מפרסם מעשים פליליים – כגון: הפצת מסמכים או מוצרים מזוייפים, הפצת חומר תועבה עם קטינים, וכד' – ייחקרו החשדות למעשים הפליליים הללו, ומי שקיבל דואר זבל מסוג זה יכול לכתוב לנו דרך אתר זה באמצעות "ראית, שמעת".

33.	עמדתה של משטרת ישראל פורסמה באתר האינטרנט שלה בקישור הבא: 
	http://www.police.gov.il/ezrat_haziboor/computer_crimes/xx01g_bbd_msirat.asp	

נספח "ז":  עותק מדבריה של משטרת ישראל מצורף לכתב התביעה ומסומן "ז".

34.	דבריה לעיל של הנתבעת 1 נועדו להשפיל את התובעים ובעיקר את התובע 1 בעיני הבריות, ולעשותו מטרה לשנאה, לבוז או ללעג מצדם, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

35.	הדברים הקשים של הנתבעת 1 בכתבת אינטרנט הפתוחה לעיני כל, נועדו לבזות את התובע בשל פעולותיו העסקיות המהוות תחרות עסקית עם חברת מיקרוסופט, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

36.	הדברים הקשים של הנתבעת 1 נועדו לפגוע בתובע 1 במשרתו, בעסקו ובעסקה של התובעת 2, במשלח ידם ובמקצועם, וזאת על פי סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע.

37.	ביום 27/03/2005 שלח התובע 1 מכתב לנתבעת 1 ובו בקשת התנצלות והבהרה בתוך 30 יום. הנתבעת 1 בחרה להתעלם מהמכתב ולא להשיב לו.

נספח "ח":  עותק מהמכתב מצורף לכתב התביעה ומסומן "ח".

ג. הסעדים המבוקשים

38.	בית המשפט הנכבד מתבקש להורות לנתבעת 1 לפרסם מכתב התנצלות פומבי, בנוסח שיקבע, בשל לשון הרע שהוציאה הנתבעת 1 על התובעים ובעיקר על התובע 1.

39.	בית המשפט הנכבד מתבקש להורות לנתבע 2 לפרסם מכתב התנצלות פומבי, בנוסח שיקבע, בשל לשון הרע שהוציאה הנתבעת 1 על התובעים ובעיקר על התובע 1.

40.	בית המשפט הנכבד מתבקש להטיל על הנתבעת 1 לפצות את התובעים בסכום פיצוי של 50,000 ש"ח בגין פרסום לשון הרע, זאת ללא צורך בהוכחת נזק מצד התובעים, על פי סעיף 7א לחוק איסור לשון הרע.

41.	בית המשפט הנכבד מתבקש להטיל על הנתבע 2 לפצות את התובעים בסכום פיצוי של 50,000 ש"ח בגין פרסום לשון הרע, זאת ללא צורך בהוכחת נזק מצד התובעים, על פי סעיף 7א לחוק איסור לשון הרע.

42.	בית המשפט הנכבד מתבקש לחייב את הנתבעים, ביחד ולחוד, בתשלום הוצאות משפט לרבות אגרה ששולמה, שכר טרחת עורכי דין ומע"מ כדין, בתוספת ריבית והפרשי הצמדה מקסימליים עד ליום תשלומם.

יום שלישי, כ"ד ניסן, התשס"ה, 3 מאי 2005

__________________
אמיר גנס
התובע 1 ומנהל התובעת 2